![Зовнішня лінгвістика. Соцпсихологія by Tatyana Kohanenko - Ourboox.com Зовнішня лінгвістика. Соцпсихологія by Tatyana Kohanenko - Ourboox.com](https://ourboox-media-prod.s3.eu-west-1.amazonaws.com/wp-content/uploads/2019/03/28165930/a7dd91ab8b2e28ab84a133d4d88048e3.jpg)
Проблема людського мовлення в аспекті вивчення :
-
соціальної лінгвістики
-
соціальної психології Соціа́льна психоло́гія — розділ, галузь психології, яка займається вивченням закономірностей діяльності людини в умовах взаємодії в соціальних групах. Основні проблеми соціальної психології: закономірності спілкування та взаємодії людей, діяльність великих (нації, класи) і малих соціальних груп, соціалізація особистості та розвиток соціальних установок. Соціолінгві́стика — соціальна лінгвістика — наукова дисципліна, що розвивається на перетині мовознавства, соціології, соціальної психології та етнології. Вивчає комплекс питань, пов’язаних із суспільною природою мови, її громадськими функціями, механізмом впливу соціальних чинників на мову та роль, котру відіграє мова в житті суспільства. Найважливішими проблемами, якими займається соціолінгвістика, є соціальна диференціація мови, мова і нація, мовна ситуація, взаємодія мови й культури, двомовність і багатомовність, мова і суспільство, мовне планування, мовна політика тощо
Структура:
Соціолінгвістика розглядає такі поняття, як мовна ситуація і мовна політика.
Мовна ситуація — сукупність форм існування однієї мови або сукупність мов у їх територіально-соціальному взаємовідношенні і функціональній взаємодії в межах певних географічних регіонів або адміністративно-політичних утворень.
Це взаємовідношення використовуваних на певній території різних мов чи різних мовних варіантів. Мовна ситуація охоплює соціальні умови функціонування мови, сферу і середовище вживання мови, форми її існування.
Мовну ситуацію описують за кількісними, якісними й оцінними критеріями.
До кількісних критеріїв належать:
а) кількість мов у певній мовній ситуації;
б) кількість мовців, що говорять певною мовою;
в) кількість комунікативних сфер, які обслуговує кожна мова.
Якісними критеріями є:
а) характер мовних форм: різновиди однієї мови чи різні мови (одномовність і багатомовність);
б)структурно-генетичні відношення між мовами (споріднені і неспоріднені,морфол. тип мови);
в) функціональна рівнозначність — нерівнозначність мов;
г) характер панівної мови (місцева чи іноземна). Під оцінними критеріями розуміють внутрішню і
зовнішню оцінку мов.
Внутрішня оцінка — це ступінь прихильності мовців до рідної мови.
Зовнішня оцінка — це характеристика названих параметрів мови носіями інших мов. На основі цих критеріїв будується типологія мовних ситуацій.
Усі мовні ситуації поділяють на прості (одномовні) і складні (багатомовні).
Одномовні ситуації ще називають ендоглосними, а багатомовні — екзоглосними. У випадку ендоглосної ситуації мовець залежно від середовища користується то літературною мовою, то говіркою, а в разі екзоглосної — різними мовами.
![Зовнішня лінгвістика. Соцпсихологія by Tatyana Kohanenko - Ourboox.com](https://ourboox-media-prod.s3.eu-west-1.amazonaws.com/wp-content/uploads/2019/03/28202324/2521167.jpg)
Мовна політика — свідомий і цілеспрямований вплив, який має на меті сприяти ефективному функціонуванню мови в різних сферах її застосування; сукупність ідеологічних принципів і практичних заходів щодо розв’язання мовних проблем у соціумі, державі; сукупність політичних і адміністративних заходів, спрямованих на надання мовному розвитку бажаного спрямування.
Термін мовна політика має два значення:
1) мовна політика як сукупність заходів, спрямованих на певний мовний розвиток;
2) мовна політика як частина національної політики певної держави. Щодо другого значення в мовознавстві і політології вживають термін національно-мовна політика. Національно-мовна політика спирається на певне теоретичне й ідеологічне обґрунтування, на вироблені в суспільстві концепції з національного питання.
Держава впливає на мовну ситуацію через ідеологічні, законодавчі, адміністративні важелі. Ситуація була і в Австро-Угор.імперії, де, всупереч прогол.конституцією рівноправості, чехи, словаки, українці зазнавали на собі політ.і мовної дискримінації.змістом нац..мовної політики є різноман.заходи, які проводить уряд з метою розвитку одних мов і стримування розвитку інших.
Інтерлінгвістика— особлива лінгвістична дисципліна, яка вивчає міжнародні мови як засіб комунікації в багатомовному світі.
![Зовнішня лінгвістика. Соцпсихологія by Tatyana Kohanenko - Ourboox.com](https://ourboox-media-prod.s3.eu-west-1.amazonaws.com/wp-content/uploads/2019/03/28165709/Human_Language_Families_Ukr-1024x486.png)
У структуру соціальної психології входять такі три групи проблем:
-
Соціально-психологічні явища у великих групах (у макросередовищі). Сюди відносяться проблеми масової комунікації, механізми і ефективність впливу засобів масової комунікації на різні спільності людей, закономірності поширення суспільних настроїв, обрядів, звичаїв і т. д.
-
Соціально-психологічні явища в малих групах (у мікросередовищі). Вони включають проблеми психологічної сумісності в замкнутих групах, міжособистісних відносин, лідерства і інші.
-
Соціально-психологічні прояви особистості людини (соціальна психологія особистості). Тут розглядають, наскільки особистість відповідає соціальним очікуванням у великих і малих групах, як вона сприймає вплив малих груп, яка залежність самооцінки особистості від оцінки її групою, в яку входить особистість, і т. д.
Важливе значення у вирішенні завдань соціальної роботи має теорія соціального конфлікту, як індивідуально-особистісного, так і індивідуально-групового і міжгрупового. Відповідний соціально-психологічний аналіз конфлікту забезпечує дієвість соціальної роботи, підвищує ефективність трудової (навчальної) діяльності.
Можна назвати ще багато проблем професійної соціальної роботи, які вимагають відповідного психологічного підґрунтя. Це, зокрема, стосується і психології соціальної діяльності. Соціальна діяльність являє собою вивчення і перетворення соціуму і особистості.
В структурі соціальної діяльності присутні психологічно чітко забарвлені елементи — мотивація, психологічний аналіз, управління.
![Зовнішня лінгвістика. Соцпсихологія by Tatyana Kohanenko - Ourboox.com](https://ourboox-media-prod.s3.eu-west-1.amazonaws.com/wp-content/uploads/2019/03/28155453/%D0%A1%D0%B5%D0%BC%D1%96%D0%BD%D0%B0%D1%80.jpg)
Психологічні методи, які застосовуються в соціальній роботі, поділяються на індивідуальні і групові.
Істотні результати в соціальній роботі дають методи психодіагностики, з допомогою яких вирішуються численні завдання вивчення особистості, групи, колективу.
В практиці соціальної роботи широко використовується психологічна консультація, за результатами якої будується відповідна індивідуальна і групова робота. Використовуються методи психологічної адаптації, які допомагають включати реципієнтів в соціальну діяльність так, що вони чіткіше усвідомлюють соціальну ситуацію, розвивають адекватну самооцінку, пристосовуються до умов життєдіяльності, які нерідко змінюються. Останніми роками досить типовими методами соціальної роботи стали соціально-психологічний тренінг і аутотренінг.
Чітко виражений психологічний характер носять методи корекції поведінки, мотивації, спілкування, самооцінки: реципієнт усвідомлює недоліки в структурі власної особистості, виробляє нові моделі поведінки, вправляється у їх застосуванні з наступним узагальненням і перенесенням соціально-психологічних утворень в нові умови своєї життєдіяльності.
Методи психотерапії зорієнтовані на психологічні перетворення в структурі цілісної особистості.
![Зовнішня лінгвістика. Соцпсихологія by Tatyana Kohanenko - Ourboox.com](https://ourboox-media-prod.s3.eu-west-1.amazonaws.com/wp-content/uploads/2019/03/28203339/2521162.jpg)
Джерела:
-
Мейжис И. А., Почебут Л. Г. Социальная психология. СПб.: Питер, 2010. 665 с. : ил., табл., фот. ; 24х17 см. — (Мастера психологии). — Библиогр.: с. 655—665. — На обл. фот. авт. — ISBN 978-5-49807-556-3
-
Циба В.Т., Шайгородський Ю.Ж. Соціальна психологія: навч. посібник для студ. вищих навч. закладів. Полтава: Дивосвіт, 2009. 336 с.
-
Загальна психологія: підручник / О. В. Скрипченко, Л. В. Долинська, 3. В. Огороднійчук та ін. Київ: Либідь, 2005. С. 464.
-
Гришкова Р. О. Формування іншомовної соціокультурної компетенції студентів нефілологічних спеціальностей. — Миколаїв: Видавництво МДГУ ім. Петра Могили, 2007. — 421 с.
-
Масенко Л. Т. Нариси з соціолінгвістики. — К.: Видавничий дім «Києво-Могилянська академія», 2010. — 242 с.
-
Масенко Л. Т. Українська соціолінгвістика: вивчення проблем мовної політики // Українська мова. — 2008. — № 1. — С. 13 — 23.
-
Мацюк Г. Прикладна соціолінгвістика. Питання мовної політики: Навчальний посібник. — Львів: Видавничий центр ЛНУ імені Івана Франка, 2009. — 212 с. — (Серія «Мова і соціум»; Випуск 2).
-
Олікова М. О. Соціолінгвістика. — К.: [б.в.], 1997.
Published: Mar 28, 2019
Latest Revision: Mar 28, 2019
Ourboox Unique Identifier: OB-599825
Copyright © 2019